STOLTHET OCH FÖRDOM
Jag skulle aldrig gifta mig med er. Ert frieri lockar mig inte.
Er arrogans och er oförmåga till medkänsla...
Jag vet hur illa ni behandlade mr Wickham.
På den punkten kan jag försvara mig.
Er släkts ställning är lägre än min.
Skulle jag glädjas åt att få anhöriga som är så tydligt underlägsna mig?
Ni misstar er. Ert sätt att fria gjorde det lättare att avvisa er-
-än om ni hade varit en gentleman.
- Vem är det? - Darcy! Vi började misströsta.
Var har han varit? Be honom komma hit och förklara sig.
Nej. Ni måste ursäkta mig...
- Mår du inte bra? - Jo, men jag måste uträtta en sak.
Var snäll och framför mina ursäkter till lady Catherine.
Till miss Elizabeth Bennet.
Låt er inte oroas av farhågor för-
- att jag ska upprepa det anbud som ni fann så motbjudande.
Men jag måste få försvara mig.
Särskilt mot anklagelserna som har med mr Wickham att göra.
För att vederlägga dem berättar jag nu om hans relation till familjen.
Mr Wickham är son till en fin man som förvaltade våra gods.
Min far tyckte om honom och satte stort värde på honom.
Som barn lekte vi tillsammans.
Min far stod för hans utbildning vid Cambridge...
...och hoppades att han skulle gå i kyrkans tjänst.
Men då hade han skaffat sig fördärvliga vanor.
Min far dog för fem år sedan.
Far ville att mr Wickham skulle få överta ett ledigt pastorat.
Men han ville inte bli präst.
I stället för pastoratet begärde han, och fick, 3000 pund.
Han skulle studera juridik.
Jag snarare önskade än trodde att han var uppriktig.
Jag är ytterst tacksam.
Alla band mellan oss verkade upplösta.
Georgiana...
När han nu blev fri från allt tvång förde han ett lättjefullt liv.
Jag vet inte hur han drog sig fram.
I somras träffades vi igen, under obehagliga omständigheter.
Jag skulle helst vilja glömma det.
Min syster, Georgiana, som är tio år yngre än jag-
- ställdes under förmyndarskap av överste Fitzwilliam och mig.
För ett år sedan lät vi henne flytta till Ramsgate, och en mrs Younge-
-vars karaktär vi misstog oss på.
Dit kom också mr Wickham, med all säkerhet avsiktligt.
Hon trodde att hon var kär, och lät sig enleveras.
Hon var då bara 15 år...
Jag kom dit utan förvarning, någon dag före deras planerade rymning.
Hon ser upp till mig som till en far. Hon ville inte lura mig.
Hon avslöjade genast planen.
Ni kan föreställa er vad jag kände och vad jag gjorde.
Mr Wickham reste genast därifrån.
Hans mål hade varit att komma över min systers förmögenhet...
...men också att hämnas på mig.
Hans hämnd skulle i sanning ha varit fruktansvärd.
Det här är en sanningsenlig redogörelse för vad som har hänt.
Du ser blek ut. Ät lite frukost.
- Det gör dig säkert gott. - Nej, jag mår bra.
Jag tror att jag behöver frisk luft. Skogen är vacker så här års.
Miss Bennet!
Mr Darcy...
Jag hoppades att träffa er här.
Vill ni göra mig äran att läsa det här brevet?
Det här är en sanningsenlig redogörelse.
Det kan överste Fitzwilliam intyga. Han är insatt i samtliga detaljer.
Jag hoppas att ni nu inser att jag inte har varit grym mot honom.
Det var bäst att undvika mr Darcy, för att inte förstöra stämningen.
Ni anklagade mig också för att ha skilt mr Bingley från er syster.
Det vill jag inte förneka, och jag skäms inte för mina handlingar.
I Hertfordshire såg jag att Bingley beundrade er syster.
På balen på Netherfield började jag misstänka att det var allvar.
Hon verkade uppskatta hans uppmärksamhet-
- men hennes känslor för honom verkade inte starka.
Hon verkade inte ha lätt för att bli förälskad.
Så förmätet!
Min uppfattning om henne grundades på faktiska iakttagelser.
De två herrarna har varit här för att ta farväl!
Mr Darcy gick genast, men översten väntade i en halvtimme.
- Och nu har de rest härifrån! - Den förlusten kan vi leva med!
När det gäller giftermålet... Er familjs sociala ställning-
- betydde litet jämfört med bristen på vett hos er mor och era systrar.
Detsamma gällde emellanåt också er far.
Tack, mitt barn. Nu räcker det.
Det blir ett fint giftermål!
Det underlättar för de yngre flickorna att träffa rika män!
Dagen därpå reste min vän till London.
Jag förklarade hur oklokt det vore att gifta sig med er syster.
Han var inte svår att övertyga. Jag anser inte att jag gjorde fel.
När ni tillintetgjorde hennes hopp om lycka? Avskyvärda människa!
Det är bara en sak jag inte kan tänka på med tillfredsställelse.
Jag hemlighöll att hon var i stan.
Kanske var det fel att tiga.
Men det skedde i bästa avsikt. Jag har inga fler ursäkter att anföra.
Outhärdligt!
- Lizzy! - Vi blir försenade, Charlotte!
Hur många gånger har vi bjudits hit under er tid hos oss?
- Det kan vara hela tio inbjudningar! - Elva, med den här inräknad.
Ni har verkligen behandlats med en fantastisk välvillighet.
Eller hur, miss Elizabeth?
Ingen kan påstå nåt annat!
Det här blir sista gången under ert besök.
Hur ska jag stå ut med saknaden efter lady Catherines sällskap?
Det känns förstås hårt.
Det förstår jag så väl, min vän.
De båda herrarna är verkligen fina. Och de är så fästa vid mig.
De var ledsna över att behöva resa, men det är de alltid.
Översten höll modet uppe, men Darcy tycktes ta avskedet hårt.
Hans kärlek till Rosings växer sannerligen!
Så tyst ni är i dag, miss Bennet.
Ni har knappt yttrat ett ord. Är ni så nedstämd?
- Nej, inte alls... - Det är klart! Ni ska ju också resa.
Vem skulle inte bli nedstämd av att tvingas lämna Rosings...
Skriv och be att få stanna. Er mor klarar sig nog ett par veckor till.
Ja, men inte min far.
Han skrev och bad mig komma hem. Vi reser på fredag, som planerat.
Er far klarar sig nog utan er.
Fäder bryr sig föga om sina döttrar.
Om ni stannar en hel månad till-
- så kan jag ta er med till London i min barouch.
Två unga damer kan inte resa med postvagnen utan sällskap.
Det vore högst opassande.
Jag är noggrann med sådana saker.
En av morbrors betjänter hämtar oss.
Jaså... er morbror. Håller han sig med betjänt?
Bra att han tänkte på det. Var byter ni hästar?
I Bromley... Hälsa från mig på värdshuset, så får ni bra betjäning.
Så vänligt av ers nåd.
Vi är skyldiga ett stort tack för ers nåds vänliga omtanke.
Men det här är oerhört förtretligt. Det gör mig verkligen förargad!
Väskorna bars ju ut före frukost.
Lady Catherine var så bestämd om hur man skulle packa.
Nu måste jag börja om från början.
Det är dina klänningar. Du packar som du vill.
Lady Catherine får inget veta.
Nu har ni mycket att berätta för er far och mor.
- Ja, så mycket vänlighet. - Från lady Catherine de Bourgh.
Nu har ni själv fått se vilket lyckligt liv vi lever.
Något sådant som vårt umgänge på Rosings är verkligen få förunnat.
Nu inser ni kanske att er vän har gjort ett fördelaktigt parti.
Kanske bättre än...
- Det är bäst att tiga om den saken. - Ni är en fin man.
Av hela mitt hjärta önskar jag er samma äktenskapliga lycka.
Min kära och jag tänker likadant.
Det verkar som om vi var gjorda för varann.
Det känns som vi kom nyss, och hur mycket har inte hänt sedan dess!
- Väldigt mycket... - Middag nio gånger på Rosings!
Så mycket jag måste berätta!
Så mycket jag måste hålla tyst om.
Jag brinner av kärlek till er.
Så förvånade ni såg ut! Ni trodde väl inte att vi skulle möta er?
Är det inte fint? Skinka, fläsk, sallader och allt möjligt gott!
Du måste låna oss pengar, för vi har gjort av med våra.
- Jag köpte den här. - Är den inte hemsk, Lizzy?
- Hemskt ful. Varför köpte du den? - Det fanns fulare i affären.
Jag ska försöka piffa upp den när jag kommer hem.
Det spelar ingen roll, för regementet flyttas till Brighton över sommaren.
- Pappa vill inte resa dit med oss. - Det gläder mig.
- Vill inte du resa till Brighton? - Nej.
Det vill hon visst, när vi berättar nyheten om en viss person.
- Ska vi säga det? - Ja, så får vi se om hon rodnar.
Ni kan gå. Vi ropar om vi vill något.
Wickham ska inte gifta sig.
Mary King har flyttat till Liverpool. Wickham är räddad!
Mary King är räddad.
- Var de så fästa vid varandra? - Han brydde sig inte om henne alls.
Vem bryr sig om en sådan fräknig liten sak?
Jag vet att du tycker lika illa om henne som jag.
Så roligt vi ska ha på hemresan!
- Du förstör min hattask, Kitty! - Du borde ha lagt den på taket.
- Det är bara för att du hoppar runt! - Det är du som hoppar!
Friade mr Darcy? Jag kan knappt tro att det är sant!
Fast vem skulle inte beundra dig?
Men han verkade alltid så sträng, så kall...
Och så var han kär i dig hela tiden. Stackaren!
Jag känner inget medlidande. Han kommer snart över besvikelsen.
- Klandrar du mig för att jag sa nej? - Nej, visst inte.
Men du klandrar mig för att ha talat väl om Wickham?
Du kunde inte veta att han var så illasinnad.
Jag kan inte tro att mr Darcy har hittat på en så hemsk historia.
Hans egen syster var ju inblandad.
Det måste vara sant! Det har kanske skett ett misstag.
Nej, Jane! Du kan aldrig göra dem båda oskyldiga.
Endast en av dem kan vara en god människa.
- Och jag tror att det är mr Darcy. - Stackars mr Darcy...
Stackars mr Wickham! Han som utstrålar en sådan godhet.
En av dem är god rakt igenom. Den andre är det bara på ytan.
När du läste brevet kan du inte ha tagit så lätt på det som du gör nu.
Nej, det gjorde jag inte.
Jag var mycket olycklig. Jag blev osäker på mitt eget omdöme.
Och jag hade ingen Jane som kunde trösta mig. Jag saknade dig så!
Jag måste be dig om ett råd.
Ska vi låta våra bekanta få veta hurdan Wickham egentligen är?
Det har vi knappast någon anledning att göra. Vad tycker du?
Vi får inte göra det. Darcy har inte gett mig lov att föra det vidare.
Det berör ju även hans syster.
Förresten skulle ingen tro oss.
Den allmänna motviljan mot mr Darcy är så stark.
Jag tycker inte att vi ska säga något om det just nu.
Han kanske ångrar vad han har gjort och vill återupprätta sitt anseende.
Jag önskar att jag kunde tro så gott om människor som du gör.
Prata med pappa om att resa till Brighton. Han lyssnar ju på dig!
Du smickrar mig, Lydia. Men jag vill inte försöka övertala honom.
Det är bra att militärerna flyttar, så att vi slipper dem.
- Hur kan du säga så?! - Det är mycket enkelt.
Om ett enda kompani påverkar oss så mycket, hur blir det då i Brighton?
En hel förläggning med soldater...
När jag var ung grät jag när överste Millers trupper gav sig av.
- Jag var så olycklig! - Det är jag också!
Och jag!
Såja, mina kära. Tyvärr har er far bestämt sig för att vara grym.
Det stämmer. Det är tråkigt att ni är olyckliga, men jag ger inte efter.
Jag är inte olycklig. Brightons nöjesliv är ingenting för mig.
Jag föredrar en bok.
- Mrs Forster ska bada havsbad. - Havsbad skulle jag tycka om!
- Lite havsbad skulle göra mig frisk. - Och ändå är jag oberörd.
Roligt att du är hemma igen, Lizzy. - Och du med, Jane.
Jag vill resa till Brighton!
Du är inte lycklig.
Det smärtar mig att se det.
Det är bara det... att jag fortfarande föredrar mr Bingley före alla andra.
Jag tror faktiskt att han...
Jag misstog mig. Det är hela saken. Jag ska inte tänka mer på honom.
Nu får det räcka...
Jag ska bli mig själv igen - som om jag aldrig hade träffat honom.
Jag lovar att allt ska bli bra.
Jag ska bli som vanligt igen. Jag ska bli fullkomligt nöjd.
Lizzy, vad säger du om Janes sorgliga öde?
Vad jag förstår träffade hon inte Bingley i London.
Nåja, han är ändå inte henne värdig.
Och nu har hon förlorat honom.
- Om han inte återvänder hit. - Det är inte troligt, mamma.
Det är hans ensak. Ingen vill att han ska komma.
Han tog dåligt vara på möjligheten att få min dotter.
Hon borde inte tolerera det.
När hon dör av sorg får han ångra sig!
Jaså, du säger att paret Collins lever ett bekvämt liv.
Hoppas att det varar. Och så ska de ta över vårt hus när din far dör.
- De ser det väl redan som sitt. - De sa inget om det som jag hörde.
Men annars pratar de säkert ständigt om det!
Tänk att de nedlåter sig till att ta emot en egendom som inte är deras.
Jag skulle skämmas för att ta emot ett fideikommiss på ett sådant sätt!
Mamma! Lizzie!
Gissa vad som har hänt!
Mrs Forster har bjudit mig att följa med henne till Brighton.
Överste Forster ska hyra ett hus åt oss.
- Vilken ära för dig! - Är det inte orättvist?
Hon kunde väl ha bjudit mig också, även om vi inte är bästa väninnor!
Jag är faktiskt två år äldre!
Jag ska köpa henne en present.
Mrs Forster tycker ju bäst om mig!
Pappa har inte gett dig lov att resa, och det lär han inte göra heller.
Han kan inte säga nej. Det är ju överstens fru som har bjudit mig!
Jag måste köpa nya kläder. Det blir fest varje kväll!
Så klart att du får. Du får ju inte skämma ut dig inför alla officerarna.
Alla officerarna...
Jag förstår att du är orolig.
Lydia kommer inte att lugna sig om hon inte kommer ut bland folk.
Nu får hon möjlighet till det, till mycket små kostnader för familjen.
Om du förstod vilka följder Lydias taktlösa uppförande har fått för oss-
- så skulle du se annorlunda på saken.
Har hon skrämt bort dina kavaljerer?
Sådana känsliga herrar är ingen förlust.
Du misstar dig! Jag har inte lidit några sådana förluster.
Jag klagar inte för egen del.
Familjens goda namn skadas av Lydias ostyriga uppförande.
Om du inte snart gör dig besväret att dämpa henne, så kan det bli för sent.
Hon är en utstuderat flörtig varelse som drar löje över sin familj!
Du vet att Kitty följer Lydias exempel i allt.
De kommer att föraktas av alla.
Och deras systrar får lida för deras skull.
Oroa dig inte, min kära.
Alla som blir bekanta med dig och Jane högaktar er.
Och det kommer man att göra även om ni har tre fjolliga systrar.
Vi får ingen ro på Longbourn om Lydia inte får resa till Brighton.
Överste Forster är förståndig.
Och hon är för fattig för att en lycksökare skulle välja henne.
Glöm det här nu. Det kommer säkert att gå bra.
Vi sörjer att ni ska lämna Meryton.
Men vi är så tacksamma för vad ni gör för vår kära Lydia.
Mrs Forster verkar inte klara sig utan henne.
Se på dem bara. Gud vet vad de pratar om.
Allt för att göra dem lyckliga. - Eller hur, Wickham?
Jag instämmer, sir.
- En dam kommer jag att sakna. - Man får försöka uthärda.
Jag ska också ut och resa.
Vi kan säkert trösta oss med nöjen - var och en på sitt sätt.
Kanske det... Hur var Rosings?
Överste Fitzwilliam och mr Darcy var där. Är ni bekant med översten?
Jag... kände honom för längesedan. Mycket gentlemannamässig.
- Vad tyckte ni? - Jag tyckte mycket om honom.
Hans sätt skiljer sig mycket från hans kusins.
Men jag tycker att mr Darcy vinner vid närmare bekantskap.
I vilket avseende? Har han möjligen blivit artigare?
- I grunden gör det ingen skillnad. - Nej, i grund och botten är han...
...som han alltid har varit.
Jag menar inte att hans personlighet eller sätt har förbättrats.
Det är nog bara så att jag har lärt känna honom bättre.
- Jag förstår. - Wickham...
Följ med här.
Till er tjänst.
Gå bara. Jag vill inte att ni kommer tillbaka.
- Adjö, mamma och pappa! - Vi kommer att sakna dig så, Lydia!
Jag ska skriva brev varje dag och göra er avundsjuka.
Jag blir inte avundsjuk.
Nu måste jag iväg.
Jag ska leta efter friare till er.
- Tänk om jag hade brutit nacken. - Synd att du inte gjorde det.
Min kära flicka... Roa dig ordentligt nu.
Lugna dig, Kitty. Du har säkert kommit över det om ett år eller två.
Om nån söker mig, så är jag i biblioteket och vill inte bli störd.
Så trötta ni måste vara!
Jag tror att ni har vuxit. Kom in nu, allesammans.
Så lugn och fin hon är!
Lizzy...
Vi har tråkiga nyheter. Men inte alltför smärtsamma, hoppas jag.
Jag har inte tid att resa ända till sjödistriktet.
Vi får nöja oss med Derbyshire.
- Derbyshire har många goda sidor. - Det är det allra finaste grevskapet!
Chatsworth är lika fint som Blenheim.
De södra grevskapen har inget som kan jämföras med bergslandskapet.
Natur och kultur i harmoni...
Och allt samlat i ett enda fulländat grevskap.
- Jag håller med. Jag växte upp här. - Var någonstans?
I Lambton - en liten stad som bara betyder något för dem som bott där.
Det är den bästa platsen i världen!
- Då kommer jag att bli lycklig nu! - Staden är intressant av flera skäl.
Den ligger en mil från Pemberley. Godset har betytt mycket för staden.
Men varken jag eller mina bekanta hade nöjet att umgås med familjen.
Vi umgicks i helt andra kretsar.
Träff! Mycket bra, sir.
- Är vi klara? - Ja tack, Baines.
- Återkommer ni i morgon, sir? - Nej, jag har ett ärende norröver.
- Då säger jag adjö, sir. - Adjö, Baines.
Jag ska gå segrande ur striden!
Var försiktig!
Vad ska jag säga till din far om du faller?
Så vackert!
- Tack så mycket, Hanna. - Varsågod, sir.
Jag skulle kunna stanna i Derbyshire i hela mitt liv!
Ska vi besöka Pemberley i morgon?
Det ligger nästan på vår resväg.
- Vill ni gärna åka dit, moster? - Jag trodde att du ville det.
Du vet väl att Wickham tillbringade hela sin ungdom där?
Det skulle kännas så pinsamt att komma dit utan inbjudan.
Det hade vi inte på Blenheim heller!
Jag talar inte bara om ett fint hus med vackra möbler.
Parken och skogarna är ljuvliga!
- Hur långt är det till Pemberley? - Mindre än en mil, sir.
- Är inte omgivningarna fina där? - Finare finns inte.
Min bror är trädgårdsarbetare där.
- Är familjen här under sommaren? - Nej.
Vi kan kanske åka dit trots allt.
Har du sett skogsdungar så att du är nöjd nu, Lizzy?
Jag anade inte att godset var så stort.
Tror ni att vi hinner se huset innan det blir mörkt?
Där!
Stanna vagnen!
Man skulle offra mycket för att bli härskarinna där.
Hon får stå ut med en hel del, efter vad man hör...
Det lär inte bli någon vi känner.
- Vad säger du om huset? - Det är väldigt fint.
Jag har nog aldrig sett ett hus med ett så fint läge.
- Jag tycker verkligen om det. - Kör vidare!
Synd att ägaren är så högfärdig och otrevlig.
Ja, det är verkligen synd.
Är det kanske så att godsets skönhet gör ägaren lite mindre motbjudande?
Ja, kanske det...
Men väldigt lite i så fall.
Ska vi be husföreståndarinnan att få titta in?
Där brukade mrs Darcy skriva brev.
Här trivdes hon allra bäst.
Det här är musikrummet.
- Förtjusande! - Vilket underbart rum!
Från fönstret är det fin utsikt över sjön.
Titta på det här!
Det kunde ha blivit mitt.
Pianot kom i dag, som en gåva från min husbonde till miss Georgiana.
- Er husbonde är väl bortrest? - Ja, men han kommer hit i morgon.
Han kommer med ett stort sällskap vänner, och med miss Georgiana.
- Porträttet målades tidigare i år. - Hon är en väldigt vacker ung dam!
Den vackraste som skådats!
Och så fint bildad, hon spelar och sjunger dagarna i ända.
Titta på den här bilden!
Han verkar så bekant.
Menar ni den bilden? Han är son till den förre förvaltaren - mr Wickham.
Han är i armén nu. Men han lever ett ytterst utsvävande liv numera.
Det är min husbonde, och det är mycket porträttlikt.
Tycker du att det är likt, Lizzy?
- Känner den unga damen honom? - Ja, en smula.
- Visst är han en stilig man? - Ja, väldigt stilig.
Jag vet ingen annan så stilig, eller så god.
Han yttrar aldrig ett ont ord, och jag har känt honom i hela hans liv.
Men jag har märkt att godsinta barn alltid blir godsinta vuxna.
Hans far var en förträfflig man.
Och sonen kommer att bli precis likadan.
Fråga vem som helst på godset.
Det sägs att han är högfärdig, bara för att han inte pladdrar som andra.
Det finns ett större porträtt i galleriet en trappa upp.
Den här vägen, sir.
Det går inte ihop med hans behandling av Wickham.
- Vi har kanske förts bakom ljuset. - Det är knappast troligt.
Där!
- Vill ni rida, sir? - Nej, ta hästen till stallet.
Mr Darcy...
Miss Bennet?
Jag väntade mig inte att träffa er.
- Vi hörde att familjen var bortrest. - Jag återvände en dag tidigare.
- Är allt bra med era föräldrar? - Ja, de mår bra, tack.
Det var roligt att höra.
- Hur länge har ni varit i trakten? - Bara i två dagar, sir.
- Var bor ni? - På värdshuset i Lambton.
Jag kom hit alldeles nyss.
Är allt väl med era föräldrar... och systrar?
Allesammans mår utmärkt, sir.
Ursäkta mig.
- Godsherren själv, antar jag. - Och lika stilig som på porträttet.
Vi måste ge oss av genast!
Vi skulle aldrig ha åkt hit! Vad ska han tro om mig?
- Var han arg? Vad sa han? - Ingenting av värde.
Ni tänker väl inte ge er av?
Jo, vi måste nog det, sir.
Ni är väl inte missnöjd med Pemberley?
Nej, inte alls.
- Tycker ni om det? - Väldigt mycket. Det gör väl alla?
Men ni brukar inte slösa med beröm, och därför är det värt desto mer.
Vill ni göra mig äran att presentera mig för era vänner?
Mr och mrs Edward Gardiner. - Mr Darcy.
Mrs Gardiner är min moster. Min syster bodde hos dem i London.
- Övernattar ni i Lambton? - Ja, sir. Jag växte upp där.
Som pojke brukade jag springa till Lambton under kastanjsäsongen.
- Jag minns ett särskilt fint träd. - Vid smedjan?
Just det.
- Tycker ni om fiske, mr Gardiner? - Javisst, sir!
Då måste ni komma hit och fiska öring i ån och karp i sjön.
Jag kan visa er de bästa ställena. Vi kan gå ner dit nu.
Följ efter oss till sjön!
Jag ska visa er ett ställe...
Är han den högfärdige Darcy? Han är ju så naturlig och vänlig.
Jag förstår inte vad som har orsakat förvandlingen.
Anar du inte det?
Vi väntade oss inte att ni skulle komma hit.
Vi skulle inte ha kunnat drömma om att tränga oss på.
Ni skulle ju inte komma idag.
Ni behöver inte ursäkta er.
Jag behövde träffa förvaltaren, så jag red före det övriga sällskapet.
De kommer hit i morgon.
Bland dem finns några som räknar sig till era bekanta.
Mr Bingley och hans systrar.
Det är också en annan person i sällskapet som vill lära känna er.
Tillåter ni...?
Får jag presentera er för min syster under er vistelse i Lambton?
Det skulle vara väldigt trevligt att träffa henne.
Jag hoppas att vi träffas snart igen.
Adjö, mr och mrs Gardiner.
Adjö, miss Bennet.
Översättning: Bo Wetter www.sdimedia.com